Hamatechet 6 , Kadima, Israel
Términos y condiciones de venta
Catálogo PDF
Ver demostración
We are glad to announce our Third auction of Numismatic items. Most of the items offered here are coming from a private collection and never been on the market before.
The auction comes in two parts:
The first: includes coins, Bank notes , Medals, tokens and other paper means of payments mainly from Palestine and Israel.
The second: " The Jerusalem collection" (part 1) that includes Palestine Currency Board Notes, WWII camp notes, a group of Israeli error notes, a rare group of Israeli Jewish tokens and gold Coins collection (There is no Buyer Commission on Gold Item) . "The Jerusalem collection" is one of the best collections in the world related to Palestine and Israel numismatic items, some of the items never offered before and represent the highest quality offered on the market today. The owner carefully chose the best quality items for his collection. We are proud for the part we took in building his collection and for the opportunity to sell it.
Eretz auctions guarantee a precise identification, dating, description of condition and rarity of the items we offer.
We allow up to 12 installments for Payment in this auction under certain condition and by prior agreement. Please contact for term in advance
The estimates represents the fair market value of the items offered. There is no reserve price and all bids are real.
Items can be examined in person by prior arrangement.
Más detalles
Poland Warsaw Ghetto complete set 5,10,15,20,50,100 Groszi notes 1941 . Campbell 4246, 4247, 4248, 4249, 4250, 4251, in AU- UNC grade
בגטו וורשה הונפקה סידרה בת שישה שטרות בעריכים 5, 10, 15, 20, 25, ו50 גרוסז'י המיוחסת להנפקה של המחתרת היהודית במחנה באביב 1941. האותיות RZW שמופיעות על השטרות מיצגות את מוסדות השלטון היהודי במחנה והאותיות SPDZ את שלוחת הדואר היהודית במחנה. שטרות אלו בסופו של דבר לא הצליחו להגיע לידי שימוש במחנה.
מעדויות של ניצולים מהגטו אין אזכור של שטרות אלו.
גטו ורשה היה הגדול בגטאות היהודיים בפולין בתקופת השואה. הגטו הוקם ב-12 באוקטובר 1940 ובשיאו מנה כ-450,000 נפש. הגטו נחרב במאי 1943 בתום מרד גטו ורשה, שהיה הגדול מבין מרידות היהודים בתקופת השואה.
לאחר כיבוש פולין חילקו הגרמנים את שטחי פולין לשני חלקים. החלק המערבי סופח לרייך השלישי, ואזור מרכז פולין המשיך להתנהל תחת משטר כיבוש צבאי. יומיים לאחר שנכבשה העיר ורשה פקדו שלטונות הכיבוש על הקמת מועצה יהודית: "יודנראט". הגסטאפו מינה את אדם צ'רניאקוב ליושב ראש היודנראט. ליודנראט נמסר כי תפקידה הוא להוציא לפועל את כל ההוראות והפקודות של שלטונות הצבא בעיר. ביום הכיפורים ב 12 באוקטובר 1940 ניתנה פקודה כי יהודי העיר אינם רשאים לגור בעיר פרט למקום שיועד להם. כ-100,000 פולנים פונו מן האזור ובמקומם הגיעו כ-180,000 יהודים, שהצטרפו לכ-200,000 שכבר גרו במקום. אוכלוסיית היהודים, שמנתה 38% מאוכלוסיית העיר, הצטופפה באזור שהיווה 2% בלבד משטחהּ. רבים מן הבניינים נפגעו בהפצצות, ועשרות אלפי בני אדם נעשו חסרי קורת גג. אלו נאלצו להשתכן בהריסות או בגינות ובשטחים פתוחים; אולם השלטונות החלו להפקיע את השטחים הריקים, והצפיפות בגטו הייתה לבלתי אפשרית.
הגטו נתחם בחומה גבוהה אשר הפרידה אותו משאר חלקי העיר ורשה. לכך קדמו גם מספר גזירות, וביניהן סימון מיוחד ליהודים, חטיפה לעבודות כפייה, איסור נסיעה בתחבורה ציבורית ועוד. הנאצים דאגו לשמור בגטו על תנאי צפיפות, רעב וסניטציה גרועה ביותר, וזאת מתוך כוונה להעלות את שיעור התמותה. כנגד מאמציהם של הנאצים, פעלו היודנראט וכן ארגונים יהודיים נוספים לשיפור תנאי החיים בגטו, לעזרה הדדית ולפיתוח מוסדות קהילתיים. בתחילה היו היהודים יכולים לנוע בחופשיות אל מחוץ לגטו, והגסטאפו הבטיח ליודנראט כי כך יימשך המצב וכי היהודים אינם צריכים להעביר את עסקיהם לגטו. ב-16 בנובמבר 1940 נחסמו כל המעברים בחומה שהלכה ונבנתה סביב הגטו. בגטו פעלו גם מפעלי תעשייה צבאית לצורכי הצבא הגרמני, ובתי חרושת , שבשנת 1942 העסיקו יחד כ-18,000 יהודים. היהודים חיו בו בצפיפות נוראה, והפכו ברובם לחסרי כל רכוש. הרעב הביא ילדים ונערים צעירים לעבור במחילות ובסדקים - להתגנב אל ורשה ה"ארית" ולהשיג מזון דל בעד רכוש או כסף. פלוגה של שירות הסדר היהודי, שהייתה אחראית על מלחמה בספסרות, עשתה מאמץ לתפוס ילדים אלה והפילה עליהם אימה. עם הזמן עברו חלק מאנשי הפלוגה הזו לשרת כסוכנים של הגסטאפו בגטו. עם הזמן התפתחו בגטו מוסדות. ראשית כל - המוסדות הרשמיים של היודנראט, ואט-אט החלה לפעול בצידם רשת של פעילות תרבותית וציבורית ענפה בדמות כיתות לימוד, בתי יתומים, גמ"חים, בתי תמחוי וכן מסחר. תנועות פוליטיות שהיו פעילות בקרב היהודים בטרם הכיבוש חידשו את פועלן. בגטו התפתחו חיי מותרות מסוימים; היו מעטים שהצליחו בהברחות והתעשרו. "עשירים חדשים" אלה נהגו לבלות במועדוני ערב ובמסעדות. על אף שהיוו אך מיעוט קטן, הם בלטו אל מול המצוקה האיומה והילדים המורעבים על בטנם הנפוחה.
בגטו, הוקמה מחלקת בריאות, שהפעילה מוסדות שירות רפואי אשפוז, וטיפול. במסגרת זו הוקמו מרכזי בריאות בתי חולים בתי מרקחת ומרפאות מקצועיות לחצי מיליון יהודי הגטו.
האקציות
ב-21 ביולי 1942, החלו אנשי אס אס ואס דה, בריכוז ואיסוף יהודים בגטו ושילוחם למחנות ההשמדה תחת הבטחות שווא שפניהם למחנות עבודה . יו"ר היודנראט אדם צ'רניאקוב ידע כי כל היהודים הללו מיועדים להשמדה. בהבינו כי כל הבטחות הנאצים שניתנו לו בעבר הן חסרות שחר, נטל את חייו. עם התחלת השילוחים מהגטו, פעילי תנועת ההתנגדות היהודית בגטו החליטו שלא לצאת כנגד הוראות האס-אס, מתוך אמונה שהיהודים נשלחים למחנות עבודה ולא אל מותם. לפי מסמכי הגרמנים, במשך 58 ימי האקציה גורשו 300,000 גברים, נשים וילדים; כולם נשלחו להשמדה במחנה טרבלינקה. בגטו נותרו לאחר מכן כ-50 עד 60 אלף יהודים בלבד.
מרד גטו וארשה
החיסול הסופי של הגטו החל בערב פסח תש"ג, ה-19 באפריל 1943. הגטו כבר עמד בכוננות מסוימת, והרחובות היו ריקים מאנשים. כאשר נכנס אל הגטו כוח גרמני חמוש הוא הותקף על ידי לוחמי המחתרות היהודיות, אי"ל ואצ"י. טנק אשר הוכנס לגטו הוצת על ידי פצצות וחסם כוחות נוספים. בקֶרֶב הגרמנים נרשמו אבדות ומפקד כוח האס אס הסיג את כוחותיו לאחור. בשלושת הימים הראשונים של המרד התקיימו קרבות רחוב. ב-22 באפריל שינו הגרמנים את פעולתם והחלו להבעיר באופן שיטתי את בתי הגטו. בימים הבאים אחזו את הגטו להבות ענק, והשהייה בתוך מקומות סגורים הייתה לבלתי אפשרית. עם זאת, המשיכה להתנהל לחימה עיקשת של חוליות המחתרות בגטו. יהודים בגטו נאלצו לנטוש את בתיהם הבוערים וליפול אל ידי הגרמנים, אשר הובילו אותם אל רחבת השילוחים. לצד זאת היו רבים שהצליחו להמשיך ולהתחבא, מה שאילץ את הגרמנים לפוצץ ולשרוף את הגטו כולו. כ-6,000 יהודים נשרפו במחבואם או נחנקו בעשן. ב-8 במאי נפל הבונקר של מפקדת אי"ל, ובו מרדכי אנילביץ. בימי תחילת מאי כבר נפלו חלל גם רוב לוחמי האצ"י. ב-16 במאי הכריז הגנרל יירגן שטרופ, אשר הובא אל ורשה לצורך חיסולו של הגטו, כי הסתיימה האקציה.